Aikaisemmin tapahtunut...
Siellä riehuu arktinen myrsky. Polly, tuopas takkini.
Tohtori, teillä on upeita vaatteita.
Emme tiedä, mikä ulkona odottaa. Saamme pian vieraita.
Sinulla ei ole tunteita. - En ymmärrä sitä sanaa.
Rakkaus, ylpeys, viha, pelko.
Ettekö tunne yhtään mitään?
Mitä teille tapahtuu? - Vanha ruumiini alkaa haurastua.
Herätkää, Tohtori. Se on ohi nyt.
Ei, se ei ole vielä ohi.
Ei sinne päinkään.
Mitä te puhutte? - Minun on palattava Tardisiin.
Kauan sitten etelänavalla Tohtori kieltäytyi uudentumasta...
En rupea siihen. Taistelen vastaan.
Minä en muutu.
Onko siellä joku? Hei?
...kahdesti.
Kuka siellä? - Olen Tohtori.
Höpsistä. Paratkoon, ei.
Voittehan te olla joku tohtori, mutta minä olen Tohtori.
Alkuperäinen, sano.
Sinä?
Kuinka se voit olla sinä?
Tunnenko minä teidät? - Tämä on etelänapa.
Totta kai. Ettekö sitä tiennyt? - Täällä se tapahtui.
Mikä ja missä? - Tämä se on.
Ensimmäinen kerta, kun sinä... minä... me uudennuimme.
Sinulla on uudentuminen meneillään.
Naama on jo päässyt pahaan kuntoon, -
mutta pyristelet vastaan.
Mitä te tiedätte uudentumisesta? Oletteko ajan herra?
Täytyyhän sinun tietää, kuka olen.
Tulitteko hakemaan aluksenne takaisin?
Sanot sitä vieläkin alukseksi!
Mitä tälle on menty tekemään? - Ei mitään.
Ikkunat ovat väärän kokoiset.
En muista, että olisin vastustanut muuttumista.
Katsokaa nyt. Aivan kuin se olisi suurentunut.
Vedäpä itse vatsaa sisään vuositolkulla.
Miksi yrität olla uudentumatta?
Minulla on oikeus ja rohkeutta elää ja kuolla omana itsenäni.
Myöhäistä, se on alkanut jo.
Hetki sitten olit heikko kuin kissanpentu, -
nyt olet terve kuin pukki.
Meillä on vielä armonaikaa, mutta ei pitkään.
Voimme vielä valita.
Joko muutumme ja jatkamme elämää, tai kuolemme tänne.
Mutta jos sinä kuoletkin täällä -
eikä sinun tulevaisuutesi koitakaan -
etkä tee kaikkea sitä, mikä sinun on määrä tehdä, -
seuraukset voivat olla...
Lumi. - Niin?
Katso sitä.
Eriskummallista.
Kaikki on seisahtunut. - Miksi?
Ehkä se johtuu meistä, ehkä jostain muusta.
Jokin ajassa on kuitenkin mennyt pahasti vikaan.
Haloja?
Anteeksi nyt vain.
Ei teistä jompikumpi satu olemaan tohtori?
Vitsiniekka, vai?
Haluaisin vielä sanoa jotakin.
Haluaisin sinun ymmärtävän erään asian.
Minulla ei ole vähäisintäkään halua surmata sinua.
Tekisin sen vain itsepuolustukseksi.
Koska kuitenkin tiedostat, -
että voisin surmata sinut itsepuolustukseksi, -
on luultavaa, että sinä tekisit minulle samoin.
Kunpa vain ymmärtäisit englantia.
Mene pois ja jätä minut tänne. En halua tappaa sinua.
Tai minä osaisin saksaa.
Sota on helvettiä.
Häiriö aikajatkumossa.
Kaikki on seisahtunut. - Miksi?
Ehkä se johtuu meistä, ehkä jostain muusta.
Jokin ajassa on kuitenkin mennyt pahasti vikaan.
Haloja?
Anteeksi nyt vain.
Ei teistä jompikumpi satu olemaan tohtori?
Vitsiniekka, vai?
Hän tulee. Hän tulee.
Se nainen.
Ei ihminen kaiketi.
Miltä planeetalta ja missä aikeissa tulette?
Tämä on Maa, viidennen asteen sivilisaatio.
Ja suojattu. - Kuinka?
Yleensä tuo ei mene läpi. - Kuka tätä suojaa?
Olet toden totta varhaiselta ajalta.
Oman turvallisuutenne tähden -
suosittelen, että astutte alukseeni.
Mihin alukseen? - Tuohon koppiin.
Ahtaan näköinen ulkoa katsottuna, -
mutta saatatte kokea yllät...
Tardis! Minun Tardikseni!
Mahdotonta. - Onko tänne murtauduttu?
Sehän on... - Kammottava!
...isompi sisältä kuin ulkoa.
Sitähän minäkin. En siis vain kuvitellut.
Mikä paikka tämä on? - Tämä on, tai pitäisi olla, minun Tardikseni.
Sinun Tardiksesi on tuossa, -
parikymmentä metriä tuohon suuntaan.
Paina aina mieleen, mihin parkkeeraat.
Onko tämä hulluutta? Olenko tulossa hulluksi?
Olet ensimmäisen maailmansodan upseeri, -
jonka vieras olento ajoi pysähtyneen ajan halki etelänavalle.
Hulluutta parhaimmillaan.
Ensimmäisen maailmansodan? - Univormusta päätellen.
Mutta mitä tarkoitatte "ensimmäisellä"?
Sori, juonipaljastus.
Nyt riittää mokoma. Kuka te oikein olettekaan?
Tiedät sen, olet tiennyt koko ajan.
Sanoisin suorat sanat, mutta tiedän seuraukset.
Vakuutan, ettei minulla ole aavistustakaan siitä, kuka olette.
Minä kyllä tiedän, kuka sinä olet.
Selittäisikö joku, mitä oikein on tekeillä?
Siinä.
Sinäkö olet minä? Ei, ei.
Pahoin pelkään.
Tulenko minä sinuksi?
Muutaman harha-askelen jälkeen kyllä.
Mutta luulin... - Mitä?
Otaksuin, että tulisin nuoremmaksi.
Minähän olen nuorempi!
En taida ihan pysyä kärryillä...
Voi sentään. - Olette sokissa. Antakaa kun autan.
Onko täällä brandya?
Minulla oli sitä jossain.
Hetkinen. - Istahtakaa siihen toipumaan.
Keitä te oikein olette? - Minä olen Tohtori.
Hän on minun... - Niin, minäkin olen...
...hoitajani.
Anteeksi?
Vaikuttaa toki epäuskottavalta, koska hän on mies.
Mitä? - Vanhoja herrasmiehiä voidaan käyttää siinä missä naisia.
Eihän noin voi sanoa. - Kuka niin väittää?
Jotakuinkin kaikki, joita elämässäsi vielä tapaat.
Oletko pihistänyt tästä?
Olen saattanut ottaa napsut silloin tällöin 1 500 vuoden aikana.
On ollut kova meininki.
Kulauttakaa tämä alas, niin olo kohenee kummasti.
Kiitoksia.
En ymmärrä tästä höykäsen pöläystä.
Totta kai ymmärrät. Olen tuleva sinä.
Todellako? Ja tämänkö pitäisi olla minun Tardikseni?
Meidän. - Mikä valoissa on vikana?
Näin niiden pitääkin olla. - Miksi?
Ne ovat tunnelmalliset. - Tunnelmalliset?
Tämä on universumin uljaimpiin kuuluvan aluksen ohjaamo, -
ei mikään ranskalaisten ravintola.
Laupias taivas, mikä tuo on?
Joku on varmaan unohtanut tuon tänne.
Näyttää jonkinlaiselta kitaralta. - Onko se sinun?
Sitä on nähtävästi soitettu hiljattain.
Kun mikään muu ei näytä täällä puhtaalta.
Koko paikka pitäisi siivota kunnolla.
Ei taida Polly enää häärätä täällä.
Ole kiltti ja lopeta tuollaiset puheet.
En saa moottoreita käyntiin.
Jokin signaali katkaisee komentosarjan.
Poistukaa kapselista. Kuolleiden sali odottaa teitä.
Minä korjaan moottorit, pidä sinä juttua yllä.
Katso ympärillesi.
Seisot kuolleiden salissa.
Sinut tunnetaan täällä, sillä olet sodan Tohtori.
Tohtori toki.
Mutta sodan Tohtori ei koskaan.
Tarjoamme lahjaa. Palauttakaa meille Tardisissa oleva ihminen.
Vastineeksi saatte keskustella hänen kanssaan taas. - Kenen?
Nuori neiti, kuka olette?
Onko hän täällä? Onko Tohtori täällä?
Tohtori!
Minä tiesin tämän.
Tiesit, ettet voisi kuolla. Et jaksa keskittyä.
Tohtori...?
Mitä sinä teet? - Pysy siinä vain.
Bill Potts...
Ystäväni Bill Potts muuttui kybermieheksi.
Hän uhrautui, jotta muut, lähes ventovieraat, voisivat elää.
Tehdään tämä nyt selväksi.
Kukaan ei imitoi Bill Pottsia, kukaan ei tee pilaa Bill Pottsista.
Bill Potts seisoo edessäsi.
Kuinka se on mahdollista?
Lyhyesti sanottuna... Säädin huolella.
Anteeksi kuinka?
Muistatko Heatherin, lätäkkötytön? Hän tuli hakemaan minua...
Romanttista. Missä hän on?
No, hän...
Miten jouduit tänne? - Minä, minä en...
Et muista, etpä tietenkään.
Mikä vekotin sinulla siinä on?
Äänimeisseli. - Mikä meisseli?
Taidokasta työtä. - Audiomeisselikö?
Kolme hyvin pientä merkkiä siitä, että hän on kopio.
En ole kopio!
Kuka varastelee vainajien naamoja?
Aikamatkustusteknologiaa kaiketi.
Kaukaisesta tulevaisuudesta. - Tiedän kyllä.
Kilolasit. - Nämä ovat sooniset.
Sisällä?
No, mikä sinä olet?
Me olemme se, mikä odottaa jokaisen elämän lopussa.
Kun elävä sielu kuolee, silloin me tulemme.
Otamme teiltä tarvittavamme ja palautamme teidät kuolinhetkeen.
Me olemme Todistus.
Tulette kaukaa tulevaisuudesta.
Etsitte yksilöt kuolinhetkellä, ja mitä sitten teette?
Otatteko heiltä jotain? - Kyllä.
Kuolevien puolesta kysyn, mitä tulevaisuus tarvitsee niin kipeästi?
Miten tähän liittyy ensimmäisen maailmansodan kapteeni, -
joka ilmaantui etelänavalle väärälle vuosikymmenelle?
Olimme palauttamassa häntä hänen kuolemansa hetkeen.
Häiriö aikajatkumossa heitti hänet väärään aikavyöhykkeeseen.
Hänen kuolemansa täytyy jatkua historian vaatimuksen mukaisesti.
Anna kun minä...
Kuka sinä olit? - Hän ei ollut kukaan.
Hän on tietokoneen luoma rajapinta, -
joka on yhdistetty monimuotoiseen datapankkiin...
Nyt se surinalelu pois ja sassiin ja katso tuota naista!
Kasvot ovat aavistuksen epäsymmetriset.
Tietokone ei tekisi tuollaista jälkeä.
Totta viserrät. Minun olisi pitänyt huomata tuo.
Vaan kun ethän sinä edes näe kunnolla.
Anteeksi, Tohtori?
Takaisin sisälle.
Sain sen käsityksen, -
että nuoren naisen elämää tarjottiin vastineeksi omastani.
Nythän on niin, että päiväni ovat luetut joka tapauksessa...
Mitä sinä puhut? Tohtori, mitä hän puhuu?
Olisipa jotain merkitystä minunkin elämälläni.
Asetun ilomielin tilallesi, jos ongelma ratkeaa sillä.
Hyväksytään.
Ei käy päinsä, ei todellakaan.
Onko selvä?
Kerro sitten, mitä tehdään. Bill Potts kertoisi.
Tee niin kuin aina. Toimi ihmiskunnan hyväksi.
Me teemme näin. Ensiksi me paetaan. Tule.
Mihin menemme? - Pako on mahdotonta.
Se on mahdollista, ja se tapahtuu. Bill ja kapteeni lähtevät mukaan.
Miksi paljastat aikeesi? Voisitko olla hetken rehvastelematta?
Nyt kelpaisi nauru. - Pako on mahdotonta.
Teen paljon enemmän kuin pakenen.
Selvitän, keitä olette, ja ellen pidä siitä, minä palaan.
Minä pysäytän teidät kaikki!
Kuka peeveli oikein luulet olevasi? - Tohtori.
Minä olen Tohtori. Sitä, kuka sinä olet, en osaa kuvitellakaan.
Sitten me näytämme, Tohtori. Katso, mikä sinusta tulee.
Tohtori! Tuhotaan!
Tuo on huono ajatus.
Tohtori on kahlannut veressä halki aika-avaruuden.
Tohtorilla on monta nimeä:
Pandorican kauhukakara, Valeyardin varjo, -
Trenzaloren peto, Pääkallokuun teurastaja, -
Garsennon viimeinen kolmikko, Skaron tuhoaja.
Hän on sodan Tohtori.
Mitä tuo oli? - Kaikki vitsit oli leikattu pois.
Tehkää perässä.
Hypätkää!
He eivät pääse pakoon.
Hypätkää!
Entä nyt. - Juostaan!
Mihin? Ne veivät Tardisin. - Niinhän ne luulevat.
Niinhän ne tekivät. - Tuo oli minun. Ole hyvä, setä.
Tulkaa.
Tohtori? Onko tuo toinen Tardis?
Ei. Se on toinen sama Tardis.
Ikkunat ovat väärän kokoiset. - Äkkiä sisään.
Matkaan, mihin tahansa syvään avaruuteen.
Nämä poliisipuhelinkopit ovat totta vie mainioita.
Suunnistusjärjestelmä ei toimi kunnolla.
En pysty ohjelmoimaan lentoa täsmällisesti.
No, kultaseni, otaksun, että matkustat hänen kanssaan.
Matkustin. Kaipaan sitä.
Hänkin kaipaa selvästikin sinua.
Hänen aluksensa on kipeästi siivouksen tarpeessa.
Suu poikki nyt.
Katso, tähtikartta. Katso noita hienoja vilkkuvaloja.
Hän on sinä, eikö vain olekin?
Hänellä on yhdet entisistä kasvoistasi.
Putosin taas hivenen kärryiltä.
Ei noita taas. Minä kiellän ne!
Katso nyt, olin oikeassa. Epäsymmetriset.
Minä sanoin sen. - Yksi ja sama.
Jos kasvot ovat ihmislähtöiset, -
ehkä naisen tunnistaminen auttaa meidät Todistuksen jäljille.
Miksi minulla on nämä päässäni?
Koska pidän niistä. Älä riisu niitä koskaan.
Mitä on "selaushistoria"?
Syötän kasvot Tardisin datapankkiin, -
mutta siellä ei ole vielä paljon tavaraa.
Tarvitaan isompi tietokanta.
Vaikkapa Gallifreyn matriisi...
Ei, tarvitaan jotain vieläkin laajempaa.
Me siis yritämme jäljittää lasinaista. - Sinne päin.
Hätkähdyttävä olento.
Oikeastaan aika kaunis.
Niin, jos pitää naisista, jotka ovat lasia.
Eivätkös kaikki naiset ole tavallaan lasia?
Hyvin murjaistu.
Näinkö on? - Voi sentään.
Toivottavasti et närkästy siitä, -
että minulla on hieman kokemusta kauniimmasta sukupuolesta.
Niin on minullakin.
Hyvä tavaton.
Missä me ollaan? - Tarkasti ohjattu.
Olemme maailmankaikkeuden keskipisteessä.
Tuolla on kattava tietokanta kaikesta elämästä.
On yksi pikku ongelma.
Mikä? - Se haluaa tappaa minut.
Villengardin asetehtaat olivat ennen seitsemän galaksin painajainen.
Nyt tämä on hylkiöiden koti.
Tuolla taitaa liikkua jokin. - Pois sieltä, ole hyvä.
Varmaan vain rottia. Niihin olen tottunut.
Hengitä syvään, kyllä tämä tästä.
Otus näytti tutulta. - Hieman mutatoitunut, muuten kyllä.
Mennään, veikkoseni, toivut kyllä. - Viekää hänet Tardisiin.
Mitä nuo ovat?
Niitä, joiden vuoksi tulimme. Galaksin suurin tietokanta.
Ne rauhoittuvat ihan kohta.
Jututetaanko me niitä nyt ja esitetään kysymyksiä?
Kyllä, mutta vain minä. - Ei, ei, ei!
Sinä odotat Tardisissa. - Miksi?
Koska kapteenista pitää huolehtia. - Luulet, että olen kopio.
En tiedä itsekään, mitä luulen.
Mutta jos on pienikin mahdollisuus, -
että Bill Potts elää ja seisoo edessäni, -
en missään tapauksessa vaaranna hänen henkeään enää.
Oikeasti. Katsot minua, etkä tiedä, olenko tässä.
Totta. Kunnioita sitä ja kunnioita minua...
Olet paskiainen, tiesitkö sitä? Pelkkä typerä paskiainen.
...kuten minä olen aina kunnioittanut sinua.
Jos vielä kuulen tuollaista kielenkäyttöä, neiti, -
saat läimäyksen takamuksellesi.
Ollaan kuin tuota ei olisi tapahtunut. - Olen avaramielinen.
Onhan meillä tämä opettaja-oppilas-juttu...
Ei puhuta tästä enää ikinä. - Minä toivon, että puhumme paljon.
Toivon, että nauramme sille vuosikaudet.
Tule elävänä takaisin. - Ole silloin täällä.
Toinen naukku brandya?
Niin se siis hupeni.
Minä voin katsoa häntä. - Hyvä tyttö, niin pitääkin.
Nuori neiti, en sitten halua toistaa itseäni.
Sitä ei varmaan halua kukaan. - Nähdään piakkoin.
Brandya? - Kiitos.
Mitä ne olennot ovat?
Vanhoja ystäviämme. Ne ovat tulleet ulos kuorestaan.
Ulos kuorestaan. Onko kaikki hyvin?
Olen kohta kunnossa. - Mikä hätänä?
Kuolin jokin aika sitten, vastustin uudentumista.
Nyt se iskee takaisin. - Minä tein aivan samoin.
Tiedän. Mutta miksi?
En muista tätä. Miksi vastustit uudentumista?
Pelon takia. Pelkään hyvin paljon.
Yleensä en myönnä sitä muille.
Oikeastaan et myöntänyt nytkään.
Miksi itse vastustit?
Tornissa on jotakin!
Varmaan ystäväni. - Miksi sanot sitä ystäväksesi?
Sillä on järeät aseet. Pottuillako pitäisi?
Tarkasta minut. Anna mennä.
Minulla on sinulle suuria uutisia. Minä kuolen!
Kuten näet, puhun totta.
Se on menoa.
Ajattele nyt rehellisesti. Kai haluat nähdä sen lähempää?
Mennään, korpraali Jones.
Hassu juttu. Pommikuopassa ei pelottanut.
Eihän kukaan kuolla halua, mutta jotenkin siihen virittäytyy.
Sitä kokoaa itsensä ja valmistautuu.
Kotonahan kaikki toki järkyttyvät.
Onko sinulla perhettä?
Vaimo jää kaipaamaan, se on täysin luonnollista.
Hän on kuitenkin hyvin vahva nainen, ja pojat...
Pojat pääsevät irti isästään, ja niin sen pitää ollakin.
Tietenkin.
Luulin kuitenkin jo pelastuneeni. Se tuntui ihmeeltä.
Minulla on sellainen aavistus, -
että joudun takaisin pommikuoppaan ja kuolinhetkeeni.
Enkä nyt enää olekaan valmis.
Kadotin oikean mielentilan.
Toivon paha puoli on, että se saa pelkäämään.
Kuulostan varmaan jänishousulta.
Parasta että menen yksin. - Ei tule kuuloonkaan.
Tuo tuolla ei epäröi tappaa minua kahdesti.
Paradoksi repisi universumin hajalle.
Tiedät, mikä työ sen kokoamisessa on.
Sinä pidät vahtia täällä. - No jos välttämättä vaadit.
Olet nykyään jonkinmoinen legenda.
Tosin kaikki eivät usko siihen.
Ei uskota, että sellaista tapahtuisi.
Että sinunlaisesi kääntyisi omiaan vastaan.
Te vain ette tee sellaista.
Ulos kuorestaan...
Ei uskota, että sellaista voi ollakaan...
...kuin hyvä dalek.
En ole hyvä dalek. Sinä olet hyvä dalek.
Kas, hei, kultaseni.
Rusty, sinä tiedät, että teen kuolemaa.
Ellet halua, että lähden muualle kuolemaan, -
sinun pitää lopettaa ammuskelu.
Suostun ehtoihisi. - Osoita se.
Ensi kertaa dalek riisuutuu minulle.
Sinä olet siis aito ja alkuperäinen Tohtori.
Palaa alukseen, täällä ei ole turvallista.
Sinä varastit Tardisin ja karkasit. - Kapteeni voi tarvita sinua.
Hän pärjää kyllä. Miksi teit sen?
Eikös sinun Tohtorisi ole selittänyt?
En tiedä muistaako hän edes. - Siihen oli monta painavaa syytä.
En kysy sitä, minkä jätit, vaan sitä, mitä tavoittelit.
Varsin hyvä kysymys.
Kysely on minun juttuni. Miten sinulta sujuu vastaaminen?
Aikaa on vierähtänyt.
Muistatko vielä, kun pienennyin ja kiipesin sinun sisällesi?
Opetit minut vihaamaan dalekeja.
Vuosimiljardeja sitten. Mitä olet puuhaillut? - Tuhonnut dalekeja.
Niin, niitä, jotka tulevat nitistämään sinua. Näin hävityksen.
Miksi olet täällä?
Sinä olet yhteydessä dalekien parvimieleen, -
kuten kaikki dalekit.
Se on suurin tietämäni tietokanta. Haluan pääsyn siihen.
Miksi auttaisin sinua?
Koska minun auttamiseni, tavalla tai toisella, -
saa aikaan jotain suurenmoista.
Se tekee pahaa dalekeille.
On hyvää ja on pahaa.
Lähdin Gallifreysta vastatakseni omaan kysymykseeni.
Vaikka kuinka analysoisi, pahan pitäisi aina voittaa.
Hyvä ei ole järkevä selviytymisstrategia.
Se vaatii lojaaliutta, uhrautumista ja rakkautta.
Miksi hyvä silti menestyy?
Mikä tasapainottaa hyvää ja pahaa -
tässä kauhistuttavassa universumissa?
Onko olemassa jonkinlainen logiikka, jokin mystinen voima?
Ehkä joku hemmo vain. - Hemmo?
Niin. Ehkä joku hemmo kulkee ympäriinsä -
ja oikaisee kaiken, mikä on mennyt vikaan.
Se olisi kaunis tarina. - Paras kaikista.
Oikeassa maailmassa ei kuitenkaan käy kuin saduissa.
Sinä sinkoilet ympäri universumia ja yrität pitää kaiken koossa, -
ja silti sinä et tiedä.
Tunnet minut tulevaisuudessa. Ymmärränkö minä koskaan?
Etpä muuten taida ymmärtää.
Kaikki sinut tavanneet tietävät.
Sinä olet uskomaton, Tohtori.
Älä milloinkaan unohda sitä.
Tämä on kovin ystävällistä...
Meidän piti vain oppia ymmärtämään sinua.
Professori Helen Clay, -
Uuden Maan yliopisto vuonna 5 miljardia 12.
Voitko panna pyörimään?
Vakooja. Leirissä on vakooja.
En ole vakooja.
Olen Bill Potts, mutta kuulun nyt Todistukseen.
Todistus-säätiö yhdistää aikamatkustuksen resurssit -
viimeisimpiin muistin erotus -tekniikoihin.
Liki kuolleet voidaan nostaa hetkeksi aikavirrastaan.
Muisti kopioidaan, -
minkä jälkeen fyysinen osa palautetaan hajoamishetkeen -
ilman kipua, pelkoa ja muistoa tapahtumasta.
Nyt kuolleet voivat puhua taas.
Kuulemme heidän todistuksensa menneisyydestä.
Lasi-avattaren hahmossa he voivat kulkea taas keskuudessamme.
Tämä on taivas Uuden Maan päällä.
Aikeet eivät olekaan pahat.
En tiedä mitä tehdä, kun aikeet eivät ole pahat.
Miksi katkaisit sen? Rusty?
Hän ei katkaissut sitä. Aika seisautettiin taas.
Kuka sen teki?
Ei kaikki ole pahaa, Tohtori.
Et ole universumin ainoa hyvä tyyppi.
Tiesin, ettet ole aito. - Älä höpötä, totta kai olen!
Mitä muuta kukaan on kuin muistojen kimppu?
Nämä ovat muistojani, ja tämä olen minä.
Olen Bill Potts ja olen palannut.
Ja nyt kun täällä olen...
Miksi hemmetissä et muka uudennu enää?
Jokaiselle, kaikkialla, on oltava loppu.
Entä kapteeni?
Hänen pitää kuolla hänelle varatussa paikassa, -
jotta häiriö korjaantuu.
Olen niin kyllästynyt kuolemiin.
Jos kapteenin on kuoltava, niin pyydän yhtä.
Tämähän on meidän syytämme. - Kuinka niin?
Viedään hänet takaisin. - Kuinka niin meidän syymme?
Sinä ja minä yritimme kuolla kahdesti yhdessä elämässä.
Meidän elämämme ovat sidoksissa toisiinsa ajassa ja avaruudessa.
Me aiheutimme aikahäiriön, joka heitti kapteenin harhaan.
Aiheutimme aikapyörteen, joka toi hänet luoksemme.
Miksi juuri hän? Mitä tärkeää yhdessä kapteenissa on?
Jokainen on tärkeä jollekulle jossakin.
Oletko kunnossa?
Olen toki. Kunhan mietin.
Lupasin vaimolleni tulla jouluksi kotiin.
Hassua, miten asiat joskus menevät.
Kiitos.
Kiitos kaikille. Olette olleet ystävällisiä näissä onnettomissa oloissa.
On valitettavaa, -
että maailmankaikkeudessa on harvoin onnellisia tarinoita.
Kun aika käynnistyy, et muista tätä.
Havaintosuodatin tekee meidät näkymättömiksi.
Niin. Varmaan noiden sanojen takana on jokin merkityskin.
Pyytäisin teiltä yhtä asiaa, jos sopii.
Mitä tahansa. Kerro pois vain.
Voisitteko käydä katsomassa perhettäni silloin tällöin?
Ilomielin. Mikä nimesi on?
Lethbridge-Stewart.
Kapteeni Archibald Hamish Lethbridge-Stewart.
Otan sen asiakseni.
Voit luottaa häneen.
Suuret kiitokset. Enköhän minä ole nyt valmis.
Tämä on järjetöntä. En halua sinulle pahaa.
Kylmä, eikö totta?
Ja kylmemmäksi vain käy ainakin toiselle meistä.
Johan nyt... onko tuo laulua?
Joululaulujako siellä lauletaan?
Kummallakin puolella lauletaan.
Jos ajoitukseni osui oikeaan, ja se selvästikin osui, -
meidän pitäisi olla alkuhetkessä.
Säädin aikoja muutaman tunnin, -
eikä mikään muu päivä muuttaisi tilannetta miksikään, -
mutta tämä on joulu 1914, ja tapahtuu ihme.
Joulun aselepo.
Täällä on haavoittunut!
Se ei toistunut enää koskaan, ei missään sodassa.
Täällä on haavoittunut!
Mutta yhtenä päivänä, jouluna hyvin kauan sitten, -
kaikki laskivat aseensa ja puhkesivat laulamaan.
Taistelut taukosivat.
Kaikki olivat ystäviä.
Sinä pelastit hänet.
Kummankin.
Ei haitanne, jos taistelukentällä on pari ruumista vähemmän.
Sitä siis tarkoitti "sodan Tohtori".
Sinä olit oikeassa.
Maailmankaikkeudessa on harvoin onnellisia tarinoita.
Ja silloin me puutumme peliin.
Minä alan olla valmis.
Mutta haluaisin tietää, oletko sinä.
Se selviää kyllä, kiertoteitse.
Mitä ikinä päätätkin, lykkyä tykö, Tohtori.
Hyvästi, Tohtori.
Kas niin.
Sitten mentiin.
Kiertoteitse.
Miten voit?
Käydäänkö viimeisellä kävelyllä, neiti Potts?
Arvaa, mikä oli vaikeinta sinun kanssasi.
Ylivertainen älykkyyteni, räiskyvä karismani, tyylikkyyteni.
Luopuminen.
Tohtorista luopuminen on vaikea paikka.
Vai mitä?
Aito Bill Potts ei puhuisi tuollaisia.
Minä olen aito Bill!
Elämä on muistoja. Minä olen hänen muistojaan, joten olen hän.
Jos niin kerran sanot. - Näytän sinulle, kuinka tärkeitä muistot ovat.
Saat läksiäislahjan. - Pitääkö esittää ilahtunutta?
Se matto nimittäin... - Lopeta.
Hyvää joulua, Tohtori.
Clara...
Hei, senkin hölmö ukko.
Olet palannut.
Olet päässäni.
Muistoni ovat palanneet.
Älä sitten enää unohda minua, -
sillä se oli suoraan sanottuna loukkaavaa.
Muistot ovat tärkeitä, vai mitä?
Tiedän, mitä ajattelet. Missä se mies on?
Hei, Tohtori.
Kun tekee kuolemaa, luulee, että huonommin ei voisi enää olla.
Tässä sitä ollaan.
Olette molemmat täällä. Miten se onnistuu?
Voimme olla keitä vain. Me olemme kaikki.
Hyvä homma, vai mitä? Nyt on lasia kaikki, ei vain nännit.
Tukka tosin meni pipariksi. - Eihän sinulla ole tukkaa.
Se on näkymätön. Olisi ehdotus sinulle.
Mitähän vielä? - Älä kuole.
Jos kuolet, kaikki universumissa kylmenevät.
Enkö saa koskaan rauhaa? Enkö saa levätä?
Totta kai saat. - Sinä sen päätät.
Vain sinä. - Me ymmärrämme.
Ettekä ymmärrä.
Ette edes ole oikeasti täällä.
Olette vain lasiin pakattuja muistoja.
Tiedättekö, montako tuollaista minä täyttäisin?
Rikkoisin teidät vain. Todistukseni rikkoisi teidät kaikki.
Elämä on pitkä. Ymmärrättekö te sitä?
Se on taistelukenttä, niin kuin tämä.
Ja se on tyhjä.
Koska kaikki muut ovat kaatuneet.
Kiitos teille kummallekin siitä, mitä olitte minulle.
Se mitä nyt tapahtuu, minne nyt menen...
Se on koettava yksin.
Hali.
On aika jättää taistelukenttä.
Siinä se on, vanha, tyhmä universumi.
Mitä enemmän pelastan, sitä enemmän täytyy pelastaa.
Se on oravanpyörä.
Joo, tiedetään. Ilman minua kaikki menee poskelleen.
Ei kai yksi lisäelämä ketään tapa.
Paitsi minut.
Maltas hetkinen, Tohtori.
Tehdään tämä oikein.
Olisi hieman sanottavaa.
Ensin peruskaura.
Älä ole julma, älä ole pelkuri -
äläkä koskaan syö päärynöitä.
Muista...
Viha on aina typerää.
Rakkaus on aina viisasta.
Yritä aina olla mukava ja ole aina hyvä.
Äläkä paljasta kellekään nimeäsi.
Ei sitä kukaan ymmärtäisikään.
Paitsi...
Paitsi lapset.
Lapset voivat kuulla sen joskus...
Jos heidän sydämensä ovat kohdillaan -
ja tähdet myös.
Lapset voivat kuulla nimesi.
Muttei kukaan muu.
Ei kukaan muu milloinkaan.
Naura kovaa...
Juokse lujaa...
Ole hyvä.
Tohtori...
Minä vapautan sinut.
Mahtavaa.
JATKUU
Suomennos: Tatu Tiihonen Yle